Svensk text
Under de Stora krigens långa mörka år-
- uppstod en klass av elitsoldater från striderna.
Deras obrytbara hederskodex var enkel:
Äg ett nobelt, modigt hjärta, en god vandel-
- och en absolut hängivenhet till din härskare.
Ur de bloddränkta åren reste sig ett kejsardöme.
Dess makt kom att införliva folk av alla färger och trosläror.
Dess obestridda styre urholkade de stora riddarnas traditioner-
-men inte för alla.
Lägg ner era svärd så går ni fria.
Jag är kejsarens officielle sändebud, med ett meddelande till Lord Bartok.
Välkommen till slottet. Jag tar meddelandet.
Meddelandet är till din härskare.
Den som önskar tala med honom måste först tala med mig.
Tror du att kejsarens ord är lämpade åt en enkel följeslagare?
Er arrogans är säkert effektiv i andra hus...
- så jag förlåter ert misstag. - Vad är ditt namn, fotsoldat?
Kejsaren vill säkert veta-
- vem som har varit så gästvänlig mot hans sändebud.
En presentation hade varit rätt början.
Jag är befälhavare Raiden av sjunde ledet.
Jag känner ert namn väl.
Jag ber om ursäkt för min förmodan.
Ers nåd.
Kommer det direkt från huvudstaden?
Det förseglades framför mina ögon av kejsaren själv.
Då så.
Jag beordras möta minister Gezza Mott i huvudstaden-
- för att se över nya protokoll och plikter.
Det är en fars!
De nya protokollen är den muta som förväntas av mig-
- av ingen annan anledning än att fortsatt ha hans gillande.
Denna ministers inflytande har växt ansenligt sen ert senaste mandat.
Han antas bli nästa Förste rådgivare.
Jag tolererar inte såna mutor-
-vare sig min ficka eller huvudstaden.
- Vad tycker du? - Jag följer er, ers nåd.
Sen när säger du annat än sanningen?
Säg vad du tycker.
Om det nu är korruptionens orättvisa som upprör er-
- borde ni kanske ha rörts till handling...
- innan den nådde ert hov. - Vad menar du med det?
Bara att det vore vist att se om det här bara handlar om stolthet.
Det handlar inte om stolthet, utan värdighet!
- Avvisar ni plikten? - Jag avvisar utpressningen.
Ers nåd, korruption i huvudstaden är vardagsmat.
Hur skiljer det här sig från andra befängda skatter?
När en sån man öppet kan begära en muta-
- utan risk, då är vi på väg in i farliga tider.
Vad är det?
Tror du jag håller fast i en idealism som inte längre existerar?
Kanske.
- Sir? - Jag mår bra.
- Jag kallar på livläkaren. - Han har undersökt mig.
När då? Vad sa han?
Du nämner inte det här för dem.
Mina vackra återvänder.
Hur gick dina studier i dag?
Lillys musiklärare säger att hon är en mycket avancerad elev.
- Så klart att hon är. - Jag tror han överdriver.
Och jag tror att han har ett öga för talang.
Eller så tänker han be om högre lön.
Kan du spela nåt för mig?
Bra.
Det är inte alla sammanstötningar som blir en mot en.
Jag visste inte att vi övade ett sådant scenario.
Man får inga varningar i strid.
Det är inte alla som följer krigarkodexen som vi.
Var alltid på din vakt.
Vi måste genast förbereda oss på avfärd.
Vi har kallats till huvudstaden.
Löjtnant, blir jag en del av eskorten?
- Det bestämmer befälhavaren. - Sir, jag tror att jag är redo.
Om befälhavaren tog beslut enligt vad andra tror om sig själva-
- skulle hälften av männen här ha min rang.
Samla männen för att förbereda avresan.
Du skrämde mig. Hur länge har du stått där?
I timmar.
Ditt skämtlynne är inte lika bra som ditt smygande.
Det ger en orättvis fördel att använda sina färdigheter mot sin hustru.
Tro mig, det är du som har fördelen.
Och vad är det för fördel?
Jag hörde att det officiella sändebudet hade anlänt.
- Jag antar att nyheterna inte var goda. - Varför då?
Du kan hålla din närvaro hemlig, men inte dina tankar.
Vi har kallats till huvudstaden.
Jag trodde att ni inte väntades förrän vid årstidsskiftet.
- Vår nye minister har bett om det. - I vilket syfte?
Inget värt att störa vår kväll med.
- Du vill inte diskutera det, menar du. - Jag menar att vi snart skiljs åt...
...och jag kan tänka mig bättre saker att fylla vår tid med.
Det är svårt att bemöta den logiken.
Följ mig-
Min gammelfarfar. En vildsint krigare.
Inte väl omtyckt, men han expanderade våra besittningar-
-till den provins de är i dag.
Min far. Han var ensam ansvarig-
- för att försvara ägorna under det Stora kriget.
Du skulle ha tyckt om honom.
Min son.
Jag har ingen arvinge.
Jag blir den tionde och sista generation som begravs här.
För trettio år sen denna månad, och mot alla råd-
- fick idealismen mig att bjuda in dig i mitt hem.
En ung man med en tom själ, grumlad av sprit-
- och mörk som de gravar där han lämnat dem som korsade hans väg.
Men idealismen såg igenom allt det.
Till den man jag ser framför mig.
Du ger mig nu bättre råd än jag själv gör.
När jag har lämnat denna värld hamnar dessa ägor i din vård.
- Ers nåd... - Mitt namn blir ditt att värna om.
Ert svärd ska gå till en arvinge. Jag är er följeslagare.
Du är min andes arvinge.
Vårt band har förtjänats, inte ärvts.
- Nej, sir... - Ta svärdet.
- Var försiktig. - Givetvis.
Sköt om dig, käraste.
- Är du redo, befälhavare? - Ja, ers nåd.
Har vi minister Gezza Motts gåva?
Ja. Allt är ordnat.
Gabriel.
Befälhavare. Tack för den här äran.
Jag kände dina föräldrar väl. De vore stolta.
- Så börjar det igen. - Det gör det.
Sitt, Sitt.
- Sir, får jag ställa en fråga? - Så klart.
Ni har väl känt befälhavaren länge?
Sen jag var i din ålder.
Är det sant att han inte är född i krigarklassen?
Han är av bondehärkomst.
Han blev föräldralös som pojke. Hela familjen dog av feber.
- Tog Lord Bartok sig an honom då? - Nej.
Mycket senare, när han var en ung man.
- Varför undrar du? - Det berättas om honom.
Det sägs att han var grym och mordisk, utan samvete eller heder.
Han var länge fångad i dryckenskap.
Den mörka dimman gjorde honom våldsam.
Förändrar det din respekt för honom att veta detta?
Man ska beundras för att ha återuppbyggt sig, inte dömas.
Se till att sova nu. Det blir en lång resa i morgon.
Välkommen, Lord Bartok.
- Gick resan bra? - Ja.
- Den kan vara lång. - Den verkade kort.
- Jag ser att ni har med er en gåva. - Sedvanligt vid ett officiellt besök.
En dräkt.
En fin dräkt.
Ni får också behålla lådan.
- Valde er följeslagare ut gåvan? - Nej. Jag valde den själv.
Då så. Vi börjar tidigt i morgon. Det finns visst mycket att göra.
Jag ser fram emot er översyn av de nya protokollen.
Och vi ska diskutera Bartok-ägornas framtida svårigheter.
Han gillade visst inte färgen.
Hade jag vetat om er avsikt hade jag insisterat på mer.
Mer? Han fick ju lådan!
Det är inte orsak till munterhet. Han blev förolämpad.
- Jag ordnar en passande gåva. - Det gör du inte!
Och i min närvaro kallar du ministerns begäran för dess rätta namn.
En muta.
Att anta förespeglingarnas språk gör det bara lättare att delta i dem.
Ers nåd, just nu är det inte dags att föra en så hård ståndpunkt.
Och om jag slår av på angreppet-
- vid vilket vadställe ska jag sluta ge vika?
När de har tagit hälften av mina ägor?
När jag måste utöva mitt eget förtryck-
- mot de som är under mig för att upprätthålla mutorna till de över mig?
Vem tror han att han är?
Han kanske inte förstod vad som väntas av honom.
Han förstår precis.
Kommer han i syfte att göra sig ett namn på min bekostnad?
Eller är han så fylld av stolthet att han inte har plats för ödmjukhet?
Här, hund. Silke åt din lort.
- Var väntas vi? - Jag vill visa er nåt.
Ett så fint svärd.
Får jag...?
Det här är en adelsmans svärd. Hur fick du tag i det?
Det var en gåva.
Från min härskare.
Jag har aldrig hört om en sådan giv- mildhet från herre till följeslagare.
Ni verkar ha vunnit.
Mitt favoritrum-
- för det exemplifierar den stora nyttan av givmildhet och ödmjukhet.
Förmågor som krävs för att operera inom huvudstadens maskineri.
Förmågor som alla andra adelsmän jag har mottagit tycks förstå.
Förstår ni poängen med vårt samtal?
Ja.
Mycket imponerande.
Tänker ni verkligen ge bort allt det här?
Ni har snart gjort slut på mitt tålamod.
Vi kan spela det här spelet så länge du vill.
- Men du får ingen muta från mig. - Så du tror att det här är ett spel?
Vad skulle kejsaren tycka om att hans styre kallas för ett spel?
Då ditt hot tycks bestå av att springa till kejsaren som ett klagande barn-
-borde du fråga honom så snart du kan.
Du beordrades till denna översyn av kejsaren, men du avvisar hans ord.
Jag avvisar dina försök att utöva nån inbillad makt över mig.
Det är du som inbillar dig, inte jag.
Jag erbjuder inga hot, men ett löfte.
Jag ska inte bara ta egendom och ställning ifrån dig-
- utan jag ska förvandla allt förknippat med namnet Bartok till damm.
Det blir som om varken du eller nån tidigare generation existerat.
Var försiktigt så att du inte går för långt.
Är det nåt fel?
Jag har känt många som dig.
Män som när håret grånar och ryggraden skär som knivar-
- kommer för att ändra sin egen historia.
Sanningen är att er innersta rädsla är ert tydligaste attribut.
Ni är irrelevanta.
Du har varken kastat en skugga eller lämnat fotspår-
-på Bartok-klanens stora arv.
Din enda bragd var att födas i en adlig familj.
Och du misslyckades till och med att upprepa det.
Vakter! Vakter!
Drog du svärd mot en av kejsarens ministrar?
Minister, er svärfar närmar sig.
Vad hände?
Jag har bara fått höra att du anfölls.
Jag kan inte säga för mycket nu-
-men vi ska få beskåda kejsarens vrede.
Ni har kallats inför vår ärorike och vise kejsare.
Fången som står framför er är Lord Bartok.
Han har begått brottet att angripa en av kejsarens lojala ministrar.
Fången skall nu få tilltala sina gelikar-
-innan vår härskare avkunnar domen.
Det som just har sagts om mig är sant.
Jag erbjuder varken argument eller bestridande, endast fakta.
Men de täcker knappast vidden av mina verkliga brott.
Hedern kräver mer än medgivande.
Så jag erbjuder en full bekännelse och hela sanningen.
Alltför länge insåg jag inte mitt eget hyckleri.
Jag ignorerade min egen feghet-
- och gömde mig bakom en behändig position av politisk kompromiss.
Och till vilken nytta?
För att behålla de magra tillgångar och den rang män åstundar.
Jag står här som en dömd man-
- för att jag äntligen trotsade orättvisan.
Min skam och ånger-
- är att jag inte gjorde så förrän den dök upp i mitt eget hov.
Vi tillhandahåller arméerna.
Vi bygger vägarna.
Vi anställer nationen.
Ändå förblir vi tysta medan våra penningkistor töms-
-och våra friheter nöts bort.
Det kommer tider då vi är maktlösa mot orättvisan.
Men det får aldrig komma en tid då vi underlåter att protestera.
Denne man-
- Gezza Mott-
-är en växande kräftsvulst.
Och det enda rätta är att skära ut den.
Ni vet alla vad jag talar om.
Ni har var och en utsatts för hans utpressning.
Men mina ord dömer inte mina bröder inom adeln.
De är en varning.
Jag uppmanar er att betänka vad ni gör-
- för vi hjälper honom att smida de kedjor som binder oss.
Vilket för mig till bekännelsen av mitt verkliga brott-
-så att jag kan återfå min heder.
Mitt brott är endast att jag misslyckades att döda Gezza Mott-
-när jag hade chansen.
Vi har åtnjutit hundratals år av fred under min familjs styre.
Vi skapade ordning där kaos rådde-
- fred där endast krig och blodspillan fanns.
Mina undersåtar godtar sina roller-
- nöjda i vetskapen att de tjänar det bästa.
Om du tror att dina ord ska få dina gelikar att motsätta sig mig-
-är du vilseledd.
Är du redo att motta min dom och återfå din heder?
Jag är redo att motta er dom, men min heder är intakt.
Vågar du motsäga kejsarens ord?
Alla i ditt hus skall utvisas från dina ägor.
Klanen Bartok finns inte längre.
Dina självillusioner kräver mer extrema åtgärder.
Ditt brott och trots mot huvudstadens stadgar...
...skall återbetalas med inget mindre än ditt huvud.
Ni kan inte göra så här!
Hur vågar du tilltala kejsaren!
En sådan dom mot en adelsman saknar prejudikat.
Detta ståtande med arrogans kan inte lämnas obesvarat.
Vad föreslår du?
Er befälhavare är mycket lojal mot er, Lord Bartok.
Därför är det passande-
-att er död orsakas av hans svärd.
Vägrar du att utföra ordern-
- avrättas även alla Lord Bartoks släktingar.
- Ministern! - Förste rådgivare...
...kejsarens ord har talats.
Befälhavare.
Låt honom passera.
- Gör det. - Nej.
Jag är redan död.
Jag dör hellre vid er sida än deltar i detta Spektakel.
Det vet jag, men vad vinner vi på det?
Ers nåd...
- Jag kan inte göra det. - Det är redan gjort.
Tänk bara på vad som följer.
Vår klans anda består inom dig.
Befälhavare Raiden!
Kejsarens ord är inte en begäran som kräver ert beslut.
Minns detta, Raiden.
Hederns sår är självförvållade.
- Drag ditt svärd. - Ers nåd.
- Snälla. - Befälhavare. Drag ditt svärd.
Din hängivenhet till kodexen är absolut, inte sant?
Ja, ers nåd.
Som din herre och härskare beordrar jag dig alltså att utföra denna plikt.
Från och med nu-
-sörj inte över vad du har gjort.
Det här lär tysta upproriska viskningar en längre tid.
Vi måste hantera befälhavare Raiden snabbt och bestämt.
Är detta till vår härskares fördel eller din egen?
Såg ni honom stå framför er? Han är en vildhund.
Vi kontrollerar krigarna genom deras absoluta hängivenhet mot sina härskare.
Hur skulle dessa två miljoner reagera-
- om vi eliminerade en av dem för att ha uppvisat denna lojalitet?
Och om han hämnas?
Krök inte ett hår på hans huvud.
Det finns redan för många herrelösa som vill ha ett skäl att agera.
Om du finner bevis på att han tänker vidta åtgärder mot dig-
- beordrar jag hans död. Men inte förrän då.
- Är det förstått? - Ja, härskare. Inte förrän då.
Skall jag överse avhysningen och fördelningen av Bartok-ägorna?
Ägorna borde delas lika-
- så att ingen adelsman föräras mer än nån annan.
Jo, men jag vill inte besvära vår härskare med detaljerna i nuläget.
- Jag ser över det själv. - Det tror jag säkert.
Ni måste vara uppmärksam på ministern, ers nåd.
Jag vet att du inte gillar Gezza Mott.
Men hans ambitioner och girighet tjänar mina intressen väl.
Ja, ers nåd.
Hannah.
Far.
Auguste. Ni lär ha fått en god skörd denna årstid.
Ja, det var den.
Så de ägor jag tog och gav er var nog för att ersätta de döende ni hade?
- Det var de. - Perfekt.
Berätta nu. Ni kände Lord Bartok. Vad vet ni om hans följeslagare?
Jag kände inte Bartok så väl, men vi hade en del kontakter.
Den här Raiden känner jag bara ryktesvägen.
Berättelser om hans våldsamma förflutna.
Du umgicks med honom. Vad är din bedömning?
Jag skulle bli chockad om han låter det här vara.
Skicka mig tusen män för att utöka min säkerhet tills det här är över.
- Tusen? - Ja.
- Det är mer än hälften av mitt följe. - Vilket du bara har tack vare mig.
Vill du hellre åter bli så utfattig-
-som innan jag tog din dotter till fru?
Nej, ministern.
Du övervakar avhysningen. Därefter och så länge det behövs-
-ska Raiden bevakas varje minut.
När han slår till ska vi vara redo.
Sir!
Ska vi låta det här ske?
- Vi ger oss inte utan strid! - Ja!
Alla ska packa sina saker och ge sig av.
Palatsvakten är redan på väg.
Ska vi kastas ut på gatan som ingenting?
Hur ska vi kunna försörja oss?
Befälhavare, menar ni att ni vill att vi inte gör nåt?
Vår härskare är död. Jag är inte längre er befälhavare.
Från och med nu behöver ni inte vara lojala mot nån annan än er själva.
Mina herrar...
...ni är förkastade.
Rör henne inte!
De här människorna förlorar sitt hem. Du ska behandla dem med respekt.
Vart ska du?
Ett stop till! En runda till mina vänner.
ETT ÅR SENARE
Är det allt? Det täcker knappt våra utgifter.
I natt ska vi äta gott i staden.
- Det gör dig gott. - Jaha. Jag ger mig av.
Vägarna till marknaden är redan full av trafik.
Ser du?
Din far gav mig en egen stämpel.
Så underbart. Han har aldrig tagit sig an en lärling så fort.
Jag hoppas att jag snart får säga "son" i stället för "lärling".
Sätt dit din stämpel. Vi måste iväg.
När de har installerat panelerna...
- fortsätter vi med golven. - Ja, sir.
Det finns inte en dolk som denna nånstans i landet.
Ett tecken på min aktning.
Det är genom stöd som ert som vårt land växer i styrka.
Er begäran om skattelättnader skall höras.
Tack, ministern.
- Är du klar snart? - Ja.
Jag kanske skulle ha kraft att bli av med detta minne...
- om jag hade en skicklig livläkare. - Jag har följt gängse behandling.
Något tycks förhindra att såret läks.
Är det din enda förklaring?
Något?
Ut!
Varför skickade du iväg tjänaren?
Du vill inte bli störd när du har möten.
Tänkte du på att tjänaren måste smaka allt-
-på grund av förgiftningsrisken?
Inte?
Eller så visste du, och låtsas vara ovetande.
Självklart inte.
Ska jag tro dig bara för att du är min hustru?
Teet kallnar.
Det verkar som att teet inte är förgiftat.
Hur går det med porten?
Denna järnport kan hålla en hel armé stången.
Då kanske vi kan sända tillbaka några av de vakter vi lånat av er svärfar.
Att sörja för dem har tagit oss utanför vår budget.
Kostnaden blir inget problem.
Kostnaden för bygget är fem gånger högre än beräknat-
-redan utan bladguldet.
Mina räkenskaper är visserligen intressanta-
- men jag behöver tala i avskildhet med min befälhavare.
- Vad har du för nyheter? - Alltjämt desamma.
- Och hans män? - Utspridda.
- De söker anställning där de kan. - Har han kontakt med dem?
- Ingen. - Men han förblir i huvudstaden.
Han bevakas varje ögonblick såväl dag som natt.
Han är tålmodig, men hans skådespel lurar mig inte.
Och det får inte lura dig.
Egga honom. Ta reda på vad han gömmer.
- Följ mig. - Se vem som kommer!
- Löjtnant! - Sätt er, allihop.
- Hämta mer att dricka. - Gabriel.
Vad tycker ni om mitt etablissemang?
- Det passar verkligen dig. - Som hand i handske.
Hur klarar ni er?
Jag ser över en köpmans fiskebåtar. Gabriel arbetar också där.
Det förklarar er arom.
Och därför låter min fru mig vara här själv.
- Ingen annan kvinna vill röra mig. - Utan ersättning, kanske.
- Halva priset för dig. - Nej tack.
Jag godtar erbjudandet.
När du betalar det du dricker-
- ska jag betänka möjligheten att utöka mina rabatter.
Till ert välstånd!
- Då utökar ni mitt. - Skål på det!
Skål.
- Du då, Jim? - Jag arbetar när jag kan.
Det kanske finns arbete i hamnen. Ska jag höra mig för?
Nej. Sånt arbete är inte för mig.
Med din fattigdom och hans lukt-
- måtte jag sitta med stadens två ensammaste män.
Sant. Vi är de två ensammaste.
Han tillbringar oftast dagen här.
Jag trodde att han hade återfallit.
Det är svårt att tro.
Han verkar må bättre än vanligt i kväll.
- Jag måste gå. - Låt inte honom driva bort dig.
Jag mår illa i hans närvaro.
Löjtnant. Löjtnant!
Vart ska du?
Kom och ta ett glas med mig.
Jag är inte längre din löjtnant.
Raiden, vakna.
Här, drick det här.
Nu går vi hem.
Jag mår bra.
- Låt mig hjälpa dig. Du kan knappt gå. - Jag behöver ingen hjälp. Jag mår bra.
Du hittar ingen bättre än jag att lära din son hantera ett svärd.
Jag gav mitt bud.
Jag ser ingen annan bjuda över för din talang.
Nå? Godtar du mitt bud? Jag har inte mer tid att spilla.
Lycka till med din son. Han lär behöva det.
Då såg jag honom komma ut ur Gezza Motts huvudport.
Hur då? Han skulle aldrig tillåtas komma in.
Han är smedlärling och har en ny identitet.
- Jag har frågat runt om honom. - Han måste ha behövt arbete.
Ministern betalar nog bra-
- för att få veta att en av Bartoks män har en falsk identitet-
- och jobbar rätt framför näsan på honom.
Ska vi...?
Det första jag gör med min nya rikedom-
- är att skaffa boende närmare utskänkningsställena.
Det låter bra.
Och jag ska leva på...
Du är sen.
Jim såg dig lämna Gezza Motts palats.
Han tänkte ta den informationen till honom i hopp om belöning.
Jag hade inget annat val.
- Det är mitt fel. - Nej!
Jim tänkte offra ditt liv för egen vinning.
Med det sagt har vi inte råd med fler misstag.
Har du papperen?
Gezza Motts fästning är den mest befästa i hela landet.
Att komma in blir inte bara svårt. Det är troligen omöjligt.
Den enda ingången är här. Huvudporten.
Vindbryggan dras upp vid sol- nedgången, då dagsarbetarna måste gå.
Den måste sänkas från båda sidor om man ska komma över.
Vi måste ta kontroll över den, både utifrån och inifrån.
Bortom porten: soldatbaracker.
250 soldater sover här varje natt i full utrustning.
Vi kan inte försvara oss om vi väcker dem.
Bortom barackerna måste vi igenom trädgårdslabyrinten.
Det är det enda sättet att korsa området osedda.
Träden ska beskäras och ministerns kammare är så högt upp-
-att allt måste se bra ut uppifrån.
Då har vi nått paviljongen.
Det är det enda skyddet framför slottet.
Om vi lyckas överleva pilstormen-
-når vi äntligen boningens järnport.
De kan absolut inte öppnas utifrån.
- Sir, jag måste ge mig av. - Javisst.
- Vart ska du? - Han ska träffa sin flicka.
Varför lägga tid på det här när vi skulle kunna höra talas om ung kärlek?
- Låt pojken vara. - Var försiktig.
Här är förfalskade dokument som krävs för att arbeta i fästningen.
Jag måste reparera taket på ditt torn.
Den förre snickaren gjorde inte alls bra ifrån sig.
Med våra löner är det knappast förvånande.
Jag sålde tre korgar i dag.
Är nåt fel?
Jag är trött på att bara äta ris.
Vore det inte bara jag som arbetade skulle vi kanske ha råd med mer.
Varför gör du så här än? Det är ingen skam att sörja.
Att du förstör dig själv ger inte Bartok livet åter.
Bespara mig din förståelse.
Det är allt vi har kvar.
- Du kan väl bli hemma? - Och se dig väva fler korgar?
Raiden, snälla!
Snälla.
Jag klarar inte av det här mycket längre.
Var är det?
- Vadå? - Ditt svärd.
Här är det.
Jag lämnar dig.
Bra. Det här är inte ett etablissemang för en respektabel kvinna.
Jag lämnar dig för gott.
Jag har kämpat och hoppats att du åter skulle bli den man jag gifte mig med.
Men att du sålde svärdet bevisar att du aldrig blir det.
Om du tror att du kan säga nåt som får mig att ändra mig-
-säg det nu.
Sir, ministern har tillkallats.
Hans visdom och lojalitet skall minnas för evigt.
Följ mig-
Innan sin bortgång föreslog Förste rådgivaren-
- att jag borde beakta dina affärer med de adliga.
Han tyckte att dina metoder överskrider politisk och moralisk lämplighet.
Det finns en balans mellan dominans och beskydd.
Din första gest som Förste rådgivare blir en skattelättnad-
-för både medborgarna och adeln.
Det är mitt livs största ära att tjäna er i detta ämbete.
Din utnämning avslutar också-
-alla mutor som begärs av adeln.
När du var minister-
- var avståndet mellan oss stort nog att sån frihet kunde tillåtas.
Men inte mer. Det behövs inte.
Och din besatthet med Raiden upphör omedelbart.
Du omvärver dig med mer säkerhet än jag.
Det är genant för dig. Han har redan förstört sig själv.
Acceptera att du visade dig vara den starkare med värdighet.
Ja, härskare.
Jag tackar er för er vägledning och visdom.
Förstår han inte att jag är belägrad?
Ers nåd, jag tror inte att Raiden är ett hot mot er mer.
- Varför då? - Han har sålt sitt svärd.
- Och? - En krigare som kastar bort svärdet...
...kan bara tolkas på ett sätt.
Han har övergett alla kopplingar till sitt forna jag.
Tror du att du kan lugna mig med det? Vem bryr sig om en metallbit?
Hoppas du dölja att du misslyckats att avslöja honom-
- med den här barnsliga krigarkodexen som skäl?
Lämna mig!
Jag ska bestämma vad som ska göras.
Visa dig.
Visa dig!
Min make begär er närvaro.
Dessa vägars utveckling är rätt intressant när man betänker dem.
Medan jag stiger mot min ambitions topp sjunker han allt djupare i avgrunden.
När man ser symmetrin, om du vore han-
- skulle du låta en personlig vanära och förolämpning gå obesvarad?
Nej. Så jag har insett att vi har att göra med-
-någon som är så djupt skadad-
-att han inte har pressats hårt nog.
Hitta Lord Bartoks familj.
Tar du illa vid dig om vissa saker efterfrågas?
Inte alls.
Till det här priset är det lite jag skulle ta illa vid mig för.
Befälhavare.
Jag har en överraskning åt dig i kväll.
Ett nytt urval.
Förresten, pruta inte om den här. Hon är fortfarande orörd.
Raiden.
Du kom till mig.
Vad är det för fel?
Du har väl kommit för att ta mig härifrån?
Raiden.
Snälla.
Snälla! Nej! Nej!
Nej!
Det är över.
- Det finns inget mer att göra. - Är du säker?
- Tänk om han bara inte gillade henne. - Lyssnar ni på mig?
Hans härskares dotter presenterades som en hora inför honom-
- och han gjorde ingenting. Han bryr sig inte om nånting.
Inte om heder, inte om sin familj, inte om sig själv.
Och sannerligen inte om er.
Äntligen är jag fri från det här.
Bra gjort! Bra gjort!
Jag har markerat var urnorna är begravda.
Du gjorde bra ifrån dig.
Vi har planerat. Vi har gjort uppoffringar.
Vi har väntat på rätt tillfälle.
Och nu...
...är det dags.
Auguste. Välkommen.
Jag ser att du kommer med en stor gåva.
Jag ville ge er nåt särskilt-
- för att erkänna er välförtjänta utnämning-
- och som tack för att ni gav tillbaka mina män.
Av alla gåvor jag har mottagit är det här min favorit.
Jag besöker min dotter en kort stund innan jag reser hem med mina vakter.
Ja, det går bra.
Heder är nåt alla föds med.
Den kan inte tas ifrån en.
Den kan inte heller förlänas.
Den ska endast inte förloras.
Vi står nu inför vår sista stora gärning.
I natt ska vår fiende få vittna om-
-det sjunde ledets obrytbara kodex.
Vi ska återta det de försökte ta.
Vi ska återställa vår härskares namn...
...vårt folks röst...
...och vårt lands anda.
Vakter! Vakter!
Håll stånd så länge ni kan.
- Det är han! - Stanna i era kammare.
Varför litade jag på dig? Jag sa ju det!
Stanna i era kammare!
Öppna flikarna! Bågskyttar redo!
Lord Bartok var min äldsta och käraste vän.
Jag visste att du inte skulle tillåta denna vanära att gå ohämnad.
Min härskare sa att om jag skulle stå utan någon att lita på-
-skulle jag alltid kunna lita på er.
Jag erbjuder min hjälp i den form du behöver den.
Men på ett villkor.
Garantera min dotters frihet från den mannen.
- Jag ger dig mitt ord. - Vad behöver du?
Hitta en säker plats och göm er.
Vänta.
Tack.
Tillbaka!
Gjorde jag bra ifrån mig?
Du kämpade väl.
Vi kommer för Gezza Mott.
Jag kan lika lite ge vika som du.
Tror du att du är en hjälte?
Du blir ihågkommen bara som förrädare och en skam.
Endast tiden kan utvisa hur vi blir ihågkomna.
Och det är nåt...
...du inte längre har.
Vem är det? Vi har stängt.
Din fars heder har återställts.
Namnet Bartok skall aldrig glömmas bort.
Tack.
Att anfalla Förste rådgivaren, att öppet ignorera min makt-
-går inte obesvarat.
Den enda frågan är: hur strängt ska straffet bli?
Hur många generationer var ska jag utplåna?
Den enda anledningen att ni är här, är att jag står utan Förste rådgivare.
Kan nån av er säga vad ni tänker?
Ers nåd, det vore klokt att kännas vid-
- att för folket är de här männen hjältar.
Hjältar?
För folket står de här männen för de dygder som gjorde vårt land stort.
Dygder som en gång uppvisades av alla krigare-
-som nu knappt finns hos nån av dem.
Om ert straff ses som orättvist-
- riskerar ni att göra dessa krigare till martyrer i ett uppror mot er.
Men behandlar vi dem med den respekt som tillkommer en ärbar krigare-
-får vi dessa hjältar på vår sida.
Jag kan inte låta en sådan överträdelse gå obestraffad.
Alla måste påminnas att ingen kan stå emot kejsaren.
Min kejsare...
Får jag erbjuda en lösning?
Jag har en begäran till. Om vi lyckas blir kejsarens första ingivelse-
- att ta mina mäns och deras familjers huvuden.
Det stämmer.
Men som med alla beslut söker han först råd.
Utan en Förste rådgivare blir han öppen för andras röster.
Du menar... min?
Mina män accepterar att döden väntar när vi har avslutat vår uppgift.
De är krigare av sjunde ledet.
De kommer inte att be om nåd, men jag ber om det åt dem.
Och inte åt dig själv?
Dessa krigare är namnlösa för de flesta. Men en särskiljer sig.
En känner alla till.
Befälhavare!
Vad är det här?
Du tar över befälet över slottet.
Nej.
Befälhavare!
Befälhavare, gör inte så här. Vi står vid din sida. Jag står vid din sida.
Löjtnant, din hängivenhet till kodexen är absolut, inte sant?
Ja.
Som din befälhavare-
- beordrar jag dig alltså att ta över befälet av Bartok-klanen.
Med välvillig visdom och högaktning-
- som kejsaren utropar dessa nobla krigare som folkets hjältar.
De är ett lysande exempel-
- och en påminnelse om de värden som binder oss i vårt stora land.
Men vilka förhållanden som än råder-
- anses en attack mot en medlem av kejsarens råd-
- enligt lagen vara en attack mot kejsaren själv-
-och vårt stora land.
Förlåt mig.
Förlåt mig för allt du har behövt utstå.
Det var inte svårt att spela med.
Att undra om jag faktiskt höll på att förlora dig var outhärdligt.